‎UN SERIAL NETFLIX
‎23 NOIEMBRIE 1963
‎BUN-VENIT! ‎NEW MEXICO
‎DANA POCKET - SEMNĂTURA LOCATARULUI ‎SEMNĂTURA PROPRIETARULUI
‎SALT LAKE CITY, 2 DECEMBRIE 1963
‎LA MULȚI ANI
‎SPITALUL J. BOGDANOWICZ
‎Nu!
‎Oprește-te! Mă doare!
‎Nu pot!
‎Tu, sus! Imediat!
‎Frate! Doamne! Ce ați făcut?
‎Viktor a făcut iar ca în ‎Carrie?
‎Nu noi am făcut asta.
‎Harlan?
‎Nu te apropia de mine, te rog!
‎Vreau să mă asigur că ești bine.
‎Poți vorbi acum.
‎- E… ‎- Acum pot face multe lucruri.
‎Cine naiba e bunicul înfiorător?
‎E copilul salvat de Viktor în Dallas.
‎- Da. ‎- La naiba! Ai dreptate!
‎Nu l-a scăpat pe puști de farmece ‎când a făcut toate alea?
‎- Da, cred că n-a mers. ‎- Ce caută aici?
‎Cui îi pasă? Ne-a salvat de Sparrows.
‎- Sloane! ‎- El a făcut asta?
‎Sloane, ești bine?
‎E în ordine.
‎Sloane! E în regulă.
‎Sloane!
‎Unul a scăpat, Luther!
‎Rahat! Sloane!
‎Harlan, stai!
‎Nu… Du-te și ajută-l pe Luther!
‎Dar tu?
‎Mă descurc. Du-te!
‎Bine.
‎Fir-ar să fie!
‎Tocmai am fost aici. Cât am fost plecată?
‎Se pare că paradoxul bunicului ‎afectează totul.
‎- Și locuri în afara timpului. ‎- E posibil?
‎Nu mă mai interesează posibilul ‎de ceva vreme.
‎Să ne mișcăm! ‎O să verific Tabloul de control infinit.
‎Iar eu, biroul lui Herb. ‎Gândacul ar supraviețui la orice.
‎- Pa! ‎- Pe curând!
‎Mi-e dor de tine.
‎E ciudat.
‎Sloane!
‎Sloane, așteaptă!
‎Sloane?
‎Iisuse!
‎Sloane?
‎Ce faci?
‎Mi-ai întins o cursă?
‎Nu, n-aș face asta niciodată.
‎Eu, da. Dă-i drumul!
‎- Ești bine? ‎- Sunt bine.
‎Să mergem!
‎E în regulă. Las-o să plece!
‎Ce? Glumești?
‎Dă-i drumul! E rănită.
‎Ea e dușmanul.
‎Dacă o rănești, te termin!
‎Vrei să mă termini și pe mine?
‎Lăsați-mă să vorbesc cu ea!
‎Bine? Vă rog!
‎Crede-mă.
‎O să vorbească.
‎E în ordine.
‎N-ai îmbătrânit.
‎Au trecut doar trei zile pentru mine.
‎Cum m-ai găsit?
‎De atunci, la lac.
‎Suntem conectați.
‎Te simt, pe oamenii ca tine…
‎Ca noi.
‎Ce simți?
‎Vibrații.
‎Ca un diapazon în cap.
‎Din ce în ce mai tare, ‎cu cât se apropie unul dintre voi.
‎Pot să-l opresc dacă mă concentrez, dar…
‎uneori nu reușesc.
‎Asta s-a întâmplat jos?
‎Nu am nicio speranță.
‎Nu…
‎sunt special ca tine.
‎N-am fost făcut pentru puterea asta.
‎Nu o pot controla.
‎Sunt aici, bine?
‎O să îndrept asta.
‎Cum?
‎Am auzit un zvon…
‎Allison!
‎- Spune-mi adevărul! ‎- Las-o să-și facă treaba!
‎Unde e servieta?
‎Spune-mi!
‎Unde e?
‎Unde naiba e?
‎- Nu știu. ‎- Allison!
‎Am lăsat-o la tine acasă ‎și e singura noastră ieșire de aici!
‎Unde e?
‎Destul!
‎Mai bine te întrebi de care parte ești.
‎- Pleacă odată! ‎- Îmi spui ce să fac?
‎Plecați cu toții!
‎Să nu o pierzi din vedere!
‎Ai înțeles?
‎Nu s-a terminat.
‎Haide, să mergem!
‎Respiră!
‎Am auzit un zvon.
‎Că ai fost…
‎fericită.
‎Viktor.
‎Te-ai tuns.
‎Da.
‎Ești bine?
‎Mai bine ca oricând.
‎Ce e?
‎Sparrows nu au servieta. Nu au avut-o.
‎Poftim?
‎- Ești sigură? ‎- Da, foarte.
‎Ce facem acum? Ce urmează?
‎Îmi pare rău. ‎Nu mă pot ocupa de asta chiar acum.
‎Vorbim mai târziu, bine?
‎Nu. Nu e bine.
‎Mai târziu, te rog.
‎Ne-ai dus la un măcel.
‎Erați amândoi cu mine. ‎E la fel de mult vina ta ca și a mea.
‎Cum? Ești Numărul Unu, mai știi?
‎Da, dar sunt un alt fel de Număr Unu.
‎Genul de rahat.
‎De asta te-a retrogradat tata.
‎De aceea l-a făcut pe Marcus Numărul Unu.
‎Nu știi să conduci. Nu ai ce trebuie.
‎Marcus n-ar fi lăsat să…
‎Marcus nu mai e.
‎Știi care e o problemă reală?
‎Tu.
‎Ești un Număr Doi de rahat, Fei.
‎Vezi? Până și Christopher e ‎de acord cu mine.
‎Ce am ratat?
‎Sună palpitant!
‎Tată, i-am pierdut ‎pe Jayme, Alphonso și Sloane.
‎Atunci ar trebui să-i căutăm. ‎Adu-mi haina!
‎Nu, tată.
‎Adică au murit.
‎Ce păcat!
‎Ce s-a întâmplat?
‎Ticăloșii ăia de la Umbrella Academy. ‎Ai avut dreptate despre ei.
‎După ce Marcus a dispărut, Ben ne-a condus ‎într-o misiune pentru a-i doborî.
‎Și ar fi funcționat, ‎dar au avut un fel de armă secretă.
‎Un bătrân cu puteri de partea lor,
‎asta înseamnă că au trișat.
‎- N-am avut nicio șansă. ‎- Ce ai de gând să faci?
‎Trebuie să fim pregătiți ‎dacă vin să ne termine,
‎și vor face asta, ‎dacă nu pregătim un plan.
‎Care e următoarea ta idee genială, ‎tipule cu idei?
‎Bine. Du-te cu ea! Vezi dacă-mi pasă.
‎Încă există o cale ‎de a întoarce asta în favoarea ta.
‎O să cureți fiecare centimetru.
‎Ce? Nici măcar nu a fost vina mea, ‎ci a octogenarului.
‎Nu-mi pasă unde a crescut. O să cureți…
‎Iar tu ești supărat ‎că ți-ai luat-o de la un cub plutitor!
‎Până aici! Ești pedepsit. De ce râzi?
‎Ai lipsit convenabil ‎când s-a petrecut totul.
‎Vorbeam cu tata.
‎Nu te clinti!
‎- L-ai întrebat de mame? ‎- Da.
‎- Ce a zis? ‎- Că nu le-a ucis el.
‎Îl crezi.
‎Nu știu. E greu de spus.
‎Sparrows l-au drogat bine. ‎Ca pe mine.
‎Nu te alarmează deloc ‎că-și droghează tatăl?
‎Trebuia s-o fi făcut și noi. Altceva?
‎Știi camera de bagaje ‎din subsolul academiei,
‎unde trăgeam vopsea pe nas?
‎Da, vag.
‎Îți amintești ‎de un glob de lumină orbitor?
‎Acum am terminat.
‎Cum ați cerut.
‎- Ce naiba e asta? ‎- Pedeapsa ta.
‎Și când termini aici,
‎o să faci curat în camerele de pe lista ‎lui Chet ca să plătești pentru asta.
‎Iar unchiul tău Klaus ‎o să aibă grijă de tine.
‎- Ce? Te rog, nu. ‎- Nu! De ce nu o faci tu?
‎Trebuie să am grijă de Luther, ‎în caz că apare Allison din nou.
‎Voi doi aveți multe în comun.
‎- Ba nu. ‎- Ce anume?
‎- Sunteți o pacoste. ‎- Suge-o!
‎- Ești un dobitoc. ‎- V-am auzit.
‎Bine.
‎Bine. E bine.
‎Continuul spațiu-timp a fost deformat ‎în mod neașteptat. Înghite totul.
‎Dragii mei Dot, Iris,
‎Josh de la contabilitate, ‎toți au dispărut.
‎Am încercat totul. Nu știu ce să mai fac.
‎Cronologia se prăbușește.
‎Ăsta e sfârșitul.
‎Aș putea ucide pentru niște omletă.
‎- E mai mare decât cronologia, Lila. ‎- Ce anume e?
‎- Întregul univers. ‎- Da.
‎Câinii, oamenii dispăruți… ‎E opusul Big Bang-ului.
‎În loc ca universul să se extindă, ‎se prăbușește în el.
‎Ca un prolaps rectal.
‎E o analogie ciudată, dar da.
‎Poftim. Asta ne poate oferi ‎niște răspunsuri.
‎- Manualul de bază. ‎- Exact.
‎Așa.
‎Bine, protocol.
‎„În cazul improbabil ‎al paradoxului bunicului,
‎fondatorul și orice personal esențial ‎ar trebui…”
‎„…mutați imediat ‎în buncărul de operațiuni.”
‎Fondatorul.
‎Ce fondator?
‎Nu știu.
‎- Să găsim buncărul cât mai repede! ‎- Cât mai repede. Cobe.
‎A-B-C-1-2-3, lacăt personal.
‎- Poți să nu… ‎- Nu poți vorbi!
‎Bine.
‎Îți urăsc familia.
‎E în regulă. Nici eu nu mă omor după a ta.
‎- Ai fost și tu implicat? ‎- În ce?
‎În atacul cu bunicul lui Superman.
‎Familia mea nu poate decide ‎dacă pune sau nu ciuperci pe pizza.
‎Habar n-am cine e bătrânul. ‎A apărut pur și simplu.
‎Te aștepți să te cred?
‎Stai puțin.
‎Voi ne-ați atacat.
‎- Am încercat să te avertizez. ‎- În ultima clipă.
‎- Era să ne eliminați. ‎- Dar nu am făcut-o.
‎Și tâmpita ta familie e bine, ‎iar a mea e pe jumătate moartă.
‎Te-ai folosit…
‎de mine?
‎Te-ai apropiat de mine pentru informații?
‎Chiar crezi asta?
‎Trebuie să știi ceva despre mine.
‎Nu prea am prieteni.
‎Sau aventuri romantice.
‎Tot ce am e familia mea
‎și aș face orice ca să o protejez,
‎mai puțin să te trădez
‎pentru că nu vreau să fiu așa.
‎Dacă te joci cu mine acum,
‎ai câștigat.
‎Dar dacă asta…
‎Dacă asta e pe bune, ‎trebuie să avem încredere unul în altul
‎pentru că nu suntem familiile noastre.
‎Bine.
‎Ți-a scăpat un loc.
‎Și tu unul pe față și nu mă plâng.
‎Ascultă-mă, amice.
‎E nimic în comparație cu ce am îndurat eu ‎când eram de vârsta ta.
‎Mi-a dat odată șase luni de spălat rufe.
‎Șase luni doar pentru amanetarea ‎unui artefact neprețuit din Mexic.
‎Se pare că a avut un preț, tată,
‎și prețul a fost 35 de dolari ‎pentru amfetamină, mersi mult.
‎Nu e așa rău să te ocupi de rufe.
‎Ba e, când știi ce fac frații tăi ‎cu șosetele.
‎Intrai în belele la vârsta mea?
‎Da, în multe.
‎Absenteism, furturi, incendieri.
‎Multe lucruri ‎pe care le făceam nu erau ilegale atunci.
‎Ai auzit de Legea lui Klaus?
‎Nu.
‎Mă rog. Nu mai contează.
‎De cele mai multe ori încercam ‎să-l supăr pe tata,
‎pe Luther, pe Diego sau pe Ben.
‎Da, tulburare de opoziție sfidătoare.
‎- Așa-i zice psihologul meu. ‎- Continuă!
‎De obicei e asociată ‎cu o fire certăreață, agresivă…
‎- Și iritabilă. Exact. ‎- Și iritabilă. Da.
‎- Antisocială… ‎- Da.
‎Comportament riscant și impulsivitate.
‎Alo! Cine e la ușa mea? Eu!
‎Am…
‎Și mă bucur să știu ce e.
‎Deci toate drogurile, ‎manipularea și secta…
‎- Ai avut o sectă? ‎- Erau anii '60. Toți aveau una.
‎Dar ideea e ‎că a fost o reacție la tatăl meu
‎și la așteptările lui obscen de mari.
‎Apoi, după tata, ‎Ben mi-a bântuit fiecare mișcare.
‎Cine e Ben?
‎Ben e unchiul tău mort, ‎care trăiește în cronologia asta.
‎Dar e mort pentru mine. Nu contează.
‎Dacă dau foc camerei ăsteia…
‎Da?
‎…m-aș simți mai bine?
‎Nu știu.
‎Dacă ar fi să acționez acum,
‎față de cine aș face-o?
‎Poate că această nouă cronologie ‎e o binecuvântare deghizată,
‎mai puțin pentru tine.
‎Dar acum pot avea
‎o relație normală ‎cu tatăl meu distant și lipsit de emoții.
‎Stanley.
‎- Haide! ‎- Nu, pune-o la loc!
‎Bine, m-ai prins.
‎Pe toate, te rog. Da.
‎Parcă erai unchiul distractiv.
‎Știu, așa credeam și eu.
‎Pot să păstrez un lucru?
‎Poți păstra chiloții.
‎Ar trebui să ajung acasă.
‎Nu te pot lăsa să pleci.
‎Nici eu nu vreau să te las,
‎dar Jayme și Alphonso merită ‎o înmormântare adecvată.
‎Nu, chiar nu te pot lăsa să pleci.
‎Ești ostatică.
‎Da. Din cauza asta.
‎Familia mea deja mă crede trădător.
‎- Nu, înțeleg. ‎- Bine.
‎Probabil familia mea plănuiește ‎să se răzbune.
‎Deci, continuăm să ne batem până mor toți.
‎Putem să-i punem capăt și să fim împreună.
‎Cum?
‎Vreau să rămâi aici până rezolv ceva.
‎Sora ta ți-a spus Viktor. ‎Așa ar trebui să-ți spun?
‎Mi-ar plăcea.
‎Știi, datorită mamei tale…
‎sunt cine sunt.
‎A fost prima persoană ‎care m-a văzut cu adevărat.
‎Poți să întrebi despre ea, dacă vrei.
‎Sissy m-a urât pentru ce ți-am făcut?
‎A zis că i-ai salvat viața.
‎A avut o viață bună?
‎N-a fost ușor.
‎Nu cu mine.
‎Dar e liberă într-un fel ‎în care nu a fost niciodată la fermă.
‎N-a încetat să se gândească la tine
‎și nici să spere ‎că o să te întorci la noi într-o zi.
‎De ce ne-ai părăsit?
‎Aveam nevoie de tine.
‎Am crezut că ești mai în siguranță ‎departe de mine.
‎Mi-aș fi dorit să fi rămas.
‎Trebuia să fi rămas!
‎Ne întâlnim în sala de biliard.
‎Doar familia.
‎Stai aici. Mă întorc imediat.
‎Da!
‎Mai repede!
‎- Faceți loc! ‎- Da!
‎Deschide ușa asta!
‎- Repejor! ‎- Să văd.
‎APARTAMENTUL BIVOLUL ALB
‎Nu, camera asta nu e pe listă
‎și nu fac curat în camere ‎care nu-s pe listă.
‎Bivolul Alb.
‎Aș putea să o sparg, ‎dar Diego mi-a luat briceagul.
‎Da. La o parte!
‎Odată am spart o încuietoare cu dinții,
‎paralizat parțial din cauza sedativelor.
‎Ce mai seară! ‎Fii cu ochii în patru, greieraș!
‎Bine.
‎Vorbești serios?
‎O folosim pe Sloane ‎drept ramură de măslin.
‎O lăsăm să plece ca gest de pace,
‎împreună cu trupurile ‎lui Jayme și Alphonso.
‎Odată acasă, le spun că bătrânul nu e ‎cu voi și îi conving să se retragă.
‎Vrei s-o lași să plece ‎după ce ne-a atacat?
‎Eu? Am pierdut doi frați ‎din cauza voastră și a căpcăunului ucigaș.
‎Din nou, Harlan nu e cu noi.
‎Nu e nici împotriva noastră.
‎Încerca să mă protejeze.
‎Funcționează doar dacă îmi conving familia
‎că nu face parte din echipa voastră. ‎Deci face sau nu?
‎Harlan ne-a salvat. ‎Poate rămâne aici cât vrea.
‎Luther, poate să-ți ia patul, ‎tu și așa te culci cu dușmanul.
‎Ai grijă!
‎Haideți!
‎Să ai un aliat în interior ‎ne-ar putea ajuta acum.
‎Nu?
‎Cum putem ști că o putem crede ‎pe Barbie gravitaționala?
‎Eu o cred.
‎Ai crezut și e-mailurile ‎de la un prinț nigerian.
‎Tunde nu era prinț, ‎era rege și a fost destituit pe nedrept.
‎Bine.
‎Folosește-ți puterea pe mine!
‎Haide. Nu ascund nimic.
‎Orice e nevoie.
‎Fă ce vrei, Luther! E treaba ta. ‎Eu am treburi mai importante de rezolvat.
‎Allison. Așteaptă!
‎E ca un rahat birocratic.
‎Nu există directive clare ‎despre gestionarea crizelor.
‎Nici n-ar trebui să fiu aici. Renunțasem.
‎Renunțasem, dar haosul m-a prins din nou.
‎De ce nu pot scăpa de iadul ăsta?
‎Pentru că-l adori.
‎Greșeala mea.
‎Recunoaște, apocalipsa e singurul lucru ‎care îți fac inima să bată.
‎Nu știu de ce oamenii spun asta. ‎Nu-mi place haosul.
‎Nu vreau dezordine.
‎Vreau pensionare.
‎Da, sigur.
‎O viață de cumpărături și taxe? ‎Ai muri de plictiseală.
‎Nici tu nu ești făcută ‎pentru fericirea domestică.
‎Sigur că nu sunt.
‎Slavă Domnului!
‎Poate e o chestie de intonație.
‎Nu știu, dar ai putea lucra ‎la modul în care vorbești.
‎E foarte enervant.
‎Spun doar că e ceva ‎la care poți lucra pe viitor.
‎De ce zâmbești, pișăciosule?
‎Din cauza asta.
‎Puteai să începi cu asta.
‎BUNCĂRUL DE OPERAȚIUNI
‎Când ai zis că mă scoți la o băutură, ‎mă gândeam la ceva mai tare.
‎Nu insulta siropul cu gheață!
‎Deschide torpedoul!
‎Slavă Domnului!
‎Ești mai amuzantă zilele astea.
‎Poftim?
‎I-ai zis-o lui Luther ‎și i-ai topit creierul lui Sloane.
‎Mereu ești aia de treabă.
‎Știi tu, pe scara familiei noastre.
‎Da, să rămân blocată în trecut ‎fără Claire,
‎apoi să-l părăsesc pe Ray, ‎crezând că ea mă va aștepta în viitor,
‎doar ca să descopăr că nu există aici, ‎poate avea efectul ăsta asupra cuiva.
‎Iisuse.
‎- Vrei să vorbim despre asta? ‎- Nu.
‎Haide!
‎Știi că sunt un psiholog bun.
‎Mi se zice doctor Fuego.
‎Nimeni nu-ți spune așa.
‎Dar ar trebui.
‎Sună belea!
‎Nu m-am simțit niciodată mai neajutorată.
‎Ce frumușică ești!
‎Chiar și după ce mi-am recăpătat vocea,
‎știam ce înseamnă să-i confrunți ‎și să-ți spui părerea.
‎Gata cu ușa din spate!
‎Ieșiți afară!
‎Să trăiești în fiecare zi cu spaima
‎că tu sau persoana iubită ‎ar putea dispărea sau…
‎să cadă victimă unei crime odioase.
‎Și nu poți face nimic.
‎Nu dispare așa ușor, nu?
‎Nu.
‎Știu că toți am rămas marcați în Dallas.
‎Dar nu cred că ceilalți înțeleg ‎cum a fost pentru mine.
‎Da.
‎Dar suntem aici acum.
‎- Am ajuns înapoi, nu? ‎- Și pentru ce?
‎Ray și Claire erau sprijinul meu
‎și, uite așa, au dispărut, iar eu…
‎Sunt furioasă. ‎Și nu știu ce ar trebui să fac.
‎- Mai știi când făceam pe justițiarul? ‎- Da. Batman Chilipir.
‎Isteațo!
‎Știți, ați râs de mine, dar m-a ajutat.
‎Să le-o tragi nemernicilor în găoază e ‎un fel de terapie, dar pentru lumea mișto.
‎Da, crede-mă. Aș vrea să bat pe cineva.
‎Dacă petreci destul timp în oraș, ‎știi câteva lucruri.
‎Oamenii de acolo
‎îi urăsc pe cei ca noi.
‎Putem intra acolo.
‎Lua ceva de băut, ‎să vedem dacă se iau de noi.
‎Și apoi le arătăm lor.
‎Sau am putea merge acasă.
‎Da.
‎Mi-ar prinde bine o băutură.
‎Asta e. Asta îi pune capăt.
‎Nu.
‎Îl vrem și pe bătrân.
‎- Ce faci? ‎- Ai vrut un plan. Poftim.
‎E un plan prostesc.
‎- Nu e parte din înțelegere. ‎- Acum e.
‎Nu lucrează cu el. ‎N-au avut de-a face cu atacurile…
‎Atunci nu îi va deranja să ni-l predea.
‎Simplu.
‎Aduceți-ni-l pe cel care ne-a ucis frații ‎și îi vom pune capăt!
‎Dacă nu…
‎Mă scuzați!
‎Ești scuzată.
‎Buncărul de operațiuni.
‎ZONĂ RESTRICȚIONATĂ
‎- Am pus-o. ‎- Acces neautorizat.
‎Rahat!
‎Iisuse! Transpiri ca un cal de curse. ‎Ce e?
‎Acces permis.
‎Se pare că ești personal esențial.
‎El e, nu?
‎Fondatorul.
‎Pare a fi vită la conservă.
‎Mă așteptam să arate mai a om ‎și mai puțin…
‎a conservă.
‎Nu se poate!
‎Ce e?
‎Eu sunt.
‎Nici vorbă.
‎În tot acest timp te-ai plâns de Comisie
‎și tu ai fost cel care a fondat-o.
‎Tipic.
‎Dacă am făcut-o, nu-mi amintesc.
‎Eu te credeam nonconformist,
‎dar tu ești corporatist ‎până în măduva oaselor.
‎Adică,
‎nu poți respira fără locul ăsta, ‎la propriu.
‎Ceva nu e bine.
‎Nu am psihoză paradoxală.
‎O simțeam afară, dar aici nu e…
‎nimic.
‎N-am fost niciodată prea isteți, nu-i așa?
‎Buncărul de operațiuni e
‎rezistent la paradox.
‎L-am construit drept cameră de panică
‎în caz de colaps în continuum.
‎În camera asta,
‎toate permutările sinelui tău pot exista.
‎Cred că ești aici din cauza
‎Kugelblitz-ului.
‎E ca un fel de brânză?
‎În germană înseamnă, „fulger globular”.
‎E un fel special de gaură neagră.
‎Genul care poate absorbi ‎cronologii întregi.
‎Bingo!
‎Deci, cum o reparăm?
‎Nu se poate.
‎Dacă ai creat toate astea,
‎atunci ai creat o soluție.
‎Tot ce va rămâne e…
‎uitare.
‎Uitare?
‎Cum adică?
‎Asta te așteaptă.
‎Ascultă-mă, boule!
‎Am alergat ultimele 20 de zile
‎salvând lumea de apocalipse,
‎doar ca să continui să salvez lumea.
‎Acum sunt blocat în corpul ăsta pubescent, ‎hormonii mi-au luat-o razna
‎și tot ce vreau e să cumpăr ‎un Corvette Stingray din 1970.
‎Ia-l ușor, Cinci!
‎Lila, asta e între mine și mine,
‎așa că nu te băga!
‎Mulțumesc.
‎Acest Kugelblitz ‎nu e doar o mică scurgere,
‎pe care o putem repara acoperind ‎niște găuri.
‎E un compactor de gunoi uriaș ‎care macină universul
‎și îl consumă întreg.
‎Spune-mi cum să-l opresc!
‎Orice ai face…
‎nu salva lumea!
‎Cum adică să nu salvez… Cinci!
‎Cum o repar?
‎E mort, Cinci.
‎Pot să ieși puțin?
‎- Nu cred că ar trebui să vă las singuri. ‎- Am nevoie de cameră.
‎Nenorocitule!
‎Ce-i asta?
‎Am reușit!
‎Zici că e o scenă din ‎Indiana Jones.
‎Un Pachinko!
‎Ia te uită!
‎Ce-i asta?
‎Ce tare e!
‎I-am adoptat pe ei în locul vostru.
‎Tată!
‎Nu sunt tatăl tău, tinere. Nu mai sunt.
‎Ce e asta?
‎Ce tare e!
‎Repejor, Stan! Trebuie să mă văd ‎cu cineva legat de un bivol…
‎Rahat!
‎Nu.
‎Unchiule Klaus!
‎Viktor?
‎MOARTEA MĂCELĂRESEI ‎RĂMÂNE INEXPLICABILĂ
‎MAMA LUI CINCI
‎DIEGO? ‎MAMA
‎MAMA LUI VIKTOR? ‎MAMA LUI LUTHER?
‎MAMA LUI ALLISON?
‎MAMA LUI KLAUS?
‎ANCHETA CONTINUĂ ‎MOARTE MISTERIOASĂ
‎MAMA LUI VIKTOR?
‎Harlan, trebuie să rămâi în camera ta!
‎Ce e?
‎De ce ai astea?
‎De ce?
‎Le cunoști?
‎Tu ai fost?
‎Tu ne-ai ucis mamele?
‎Totul a fost vina ta?
‎Subtitrarea: Andra Foca